Хафез
Ела: със своите ресници…

Превод от персийски (фарси): Йордан Милев, 1969

chitanka.info

Ела: със своите ресници срази на вярата гръдта.

Очите ти да ме погубят като магьосници в нощта.

На моята надежда спътник — навярно ме забрави ти,

но аз забравя ли те, няма да ме намери в път смъртта.

Домът на този свят е крехък, Ширин! И знае ли Фархад,

че твойто име значи „Сладост“ — но е коварна сладостта!

Усетил знойната раздяла, покрих се с пот, подобно цвят.

Ветрец прохладен, всички капки разсей далече в утринта

Власт над вселената — та туй е на просяк жалката троха,

ще дам аз цялата природа за виното и любовта.

Проклет да съм, ако живота на моята султанша спре

от мен, дори при изневяра, дори разбит от ревността.

Хей, виночерпец, събуди се! Послушай, славеят ти пей

какво съм преживял нощеска на сънищата във света.

О, ако в моя ден последен над мен проблеснеш като свещ,

ще полетя със свойто ложе напред към райската врата.

Аз знам, че тази малка повест, в която диша моят ден,

Хафез ми подари. И тя е на мъките му пепелта.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.